Dažus gadus atpakaļ viens no maniem stepdaughters bija galva uz leju pa kāpnēm un ļoti messed sev līdz, bruised pieres, melnu acu, utt. staigājot pa valsts pēc tam, kad lika mums saprast, mums parasti varētu pateikt, ko cilvēki staigā ar bija bērni ar nepacietību, kas mums ir. Vecāki bija tendence dot "brīnums, ko viņa ieguva sev uz" pusi smaids, kas nav vecāki mēģināja sadedzināt mums dzīvs ar naidīgu skatieniem.